Димитър Донев
Летен следобед

chitanka.info

И все не мога да си спомня

лицето ти —

листо тополово.

Тече вода

от стомна пръстена

в трева набола,

но няма път.

А някъде

звънят коси

и в равното

се връща равен мирис

на кукувича прежда.

Недопята,

отлита песента,

която косът свири,

но продължава в мен.

И по нататък,

далеч зад оня хълм

със слизащите къщи,

където аз съм друг,

но ти оставаш.

Оставаш същата,

оставаш.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.